Tidigare på Stargate Atlantis
- Du har DNA från vålnaderna i dig. - Min far sa att det var en gåva.
Att jag skulle hjälpa mitt folk genom att varna när vålnaderna närmade sig.
Det spelade ingen roll hur många skepp de förstörde det kom bara fler.
Menar du att Teyla kan "koppla" upp sig mot vålnadernas psykiska nätverk?
Då skulle vi få reda på allt vi behöver om dem.
Jag skulle inte fråga om jag inte visste att det kunde ge oss vital information.
Dr Beckett kommer att övervaka dig hela tiden.
Jag är på ett skepp.
Ni är patetiska.
- Hagelbössa... eller hur? - Kom igen.
Jag förstår inte varför jag måste göra det här.
Vadå?
- Det var ingen som sa något. - Det behöver du inte heller.
Det är inte mitt fel att det är svårt att hitta på botten av havet.
- Du visste var den låg. - Jag sa att jag visste var den var sist.
Det är en mobil borrstation. Uppenbart kommer det ta några timmar.
Hittar vi inte den snart blir det här din sista kända position.
Okej, ungar. Ska jag behöva köra åt sidan?
Det här är jobbigt nog utan att behöva lyssna på er.
Dr McKay har lyckats minska sökområdet avsevärt.
Äntligen, förnuftets röst! Tack, doktor...
- Graydon. - Ja, självklart, välkommen till teamet.
- Jag har varit här nästan åtta månader. - Jaså?
Tiden bara flyger iväg.
Såvida man inte letar efter en nål i en höstack.
- Håll tyst! - Det är du som ska vara tyst!
- Grayson klagar inte! - Det är Graydon, med "d".
- Är du säker? - Det är mitt namn.
Nej, jag är säker på att han jag ville ha, hette Grayson-
-för jag minns att jag tänkte Dick Grayson, Bruce Waynes skyddsling.
Graydon är det i alla fall.
- Då har jag anställt fel kille. - Jag är i alla fall glad att du är här.
Förlåt, jag satt och tänkte på den geotermiska borrplattformen.
Vi borde snart vara där, jag får in avläsningar föröver.
Hittar vi en kraftkälla där, kan den här odrägligt långa resan vara värd besväret.
Okej, vi är framme.
Förhoppningsvis ska det inte behöva ta lång tid att få igång stationen.
Det var inte så svårt.
Nu ska jag bara docka så vi kan ta reda på vad det här är för ställe.
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot www.undertexter.se
Stargate Atlantis Säsong 3, avsnitt 18 "Submersion"
Alla system är online och fungerar med full kapacitet.
- Genererar vi kraft, redan? - Nej, men vi skulle kunna om vi vill.
De övergav den av en orsak. Vi måste ta reda på varför innan vi borrar.
Det låter rimligt.
- Har vi inte varit här förut? - Alla korridorer ser likadana ut.
- Jag har bra lokalsinne. - Hon har rätt, vi har varit här förut.
Det är omöjligt. Vi svängde vänster, vänster och sen höger.
Jag säger bara... Vadå?
- Jag känner av en vålnad i närheten. - Är du säker? Vi är ganska djupt ner.
Jag är inte säker, men jag tror den är här på plattformen.
Det här är Sheppard, alla släpper vad de gör och tar sig till kontrollrummet, nu!
Det första vi gjorde när vi kom hit var att scanna efter livstecken.
- Jag lovar, det finns inga fler här. - Jag vet, men jag känner av den mer nu.
- Vattentrycket kan lura sinnet. - Kolla igen.
Där, alla livstecken verifierade, okej?
Vålnader syns inte på detektorer om de är i dvala.
- Jag vet vad jag känner. - Det finns inga vålnader här!
- Har du någonsin haft fel? - Nej.
- Jag tror henne. - Till motsatsen mot fakta?
- Maskiner vet inte allt. - Det sa jag inte.
Det finns ett sätt som jag kan kolla på.
- Jag kan nå ut och uprätta en länk... - Är inte det lite förhastat kanske?
Finns det ingen vålnad, är det ingen fara.
- Men om det är en vålnad i närheten... - Måste vi få reda på det.
- Jag är redo. - Är du säker?
Det räcker med en kort kontakt för att bekräfta om jag har rätt.
Det är allt vi behöver, stanna inte längre än du behöver.
Vi tar ut dig, om det går fel.
- Bara för att vara säker. - Den är satt på bedövning.
Ursäkta.
Teyla?
Jag hade fel.
- Det finns ingenting här. - Bra.
- Jag är ledsen. - Det finns inget att vara ledsen över.
Det kanske var en effekt av djupet i alla fall.
Har du sett "Avgrunden", så skulle du förstå att trycket kan göra en galen.
- Inte för att jag tror att du är galen. - Det är okej, John. Jag är lättad.
- Jag också, men vi har mer att utforska. - "Vi"?
Tills Rodney lämnat rapporterat är jag din. Sätt mig i arbete, överste.
Då delar vi upp oss. Ronon och Teyla, Elizabeth, du är med mig, eller...
...hur man nu säger.
- Det där var konstigt. - Vi är på havsbotten.
Du har nog rätt, Teyla var nog bara påverkad av trycket.
Förhoppningsvis inte så illa som killen i "Avgrunden".
Stort ställe.
- Vad är det för fel? - Ingenting, hurså?
- Du har inte sagt ett ord. - Har jag inte?
- Nej. - Gör det dig obekväm?
Nej.
Din vänskap är viktig för mig.
Jag vill inte göra något som får dig att känna dig obekväm.
Okej. Dåså... bra.
- Rodney, vad är det som händer? - Hur menar du, "Vad är det som händer"?
- Vi har inget lyse. - Vad?!
- Du har rätt. - Ja, vi ser det!
40% av stationen är strömlös. Sensorerna är offline.
- Zelenka, vad håller du på med? - Vad menar du?
- Har du förlorat strömmen? - Nej, har du?
- Nej! - Vi har! Vad är det som händer?
Stationen har varit overksam i några tusen år.
Jag får tillbaka strömmen på nolltid.
Ronon, Teyla. Rapportera.
Ronon, Teyla, kom.
Ronon! Teyla!
Rodney, vi har förlorat kontakten med Ronon och Teyla, vet du var de är?
Nej, sensorerna är utslagna, men jag vet var strömmen slogs ut.
Det är i ruta sex, däcket som Ronon och Teyla utforskade.
- Vi möter upp dig där. - Okej. Davidson!
- Det är Dickenson, sir. - Ja, ja.
Gå till jumpern och se om du kan använda sensorerna för att lokalisera vårt folk.
- Ja, sir. - GrayDON! Gå med honom.
Här är ni.
- Skottlossning. - Niomillimeter. Den här vägen!
Okej, vi tävlar om vem som kommer först till skottlossningen.
Ronon, Teyla, kom.
- Är du okej? - Nej!
Såg du vem som attackerade dig?
- Ja, det var Teyla. - Vad? Varför då?
Innan vi vet vad som händer, vill jag ha alla samlade på ett ställe.
Det här är Zelenka, någon har aktiverat ett kraftfält genom hela stationen.
- Kan du ta dig till kontrollrummet? - Ja, det tror jag.
- Gör det! - Vad håller hon på med?
Ni går till kontrollrummet. Ronon och jag kollar upp Teyla.
Var försiktiga.
Släpp den.
John!
- Vad fan är det som händer? - Jag vet inte.
- Rodney, status? - Så långt ifrån quo som det bara går.
Teyla sköt sönder nyckelsystemen och krypterade om baskoderna.
Det kommer att ta ett tag.
- Kan vi kontakta Atlantis? - Komsystemet är borta.
Hon har förstört kontrollkristallerna och gjort halva stationen strömlös-
- och satt upp kraftfält. - Varför?
Det här är Sheppard. Vi har Teyla.
- Och? - Hon minns ingenting.
- Vi är på väg till logementen. - Jag möter er där.
Vi får glömma att få igång stationen.
Focusera er på sensorerna och kraftfältet som skär av oss från jumpern.
- Elizabeth, jag är så ledsen. - Tänk inte på det.
- Hur mår du nu? - Jag mår bra.
Men att få höra vilka skador jag åstadkommit och inte komma ihåg...
Berätta vad du kommer ihåg?
Jag försökte söka efter vålnaden med hjälp av mitt sinne och sen...
Finns det en vålnad här?
Den starkaste närvaron jag någonsin träffat på.
- Jag försökte stänga ut henne... - Henne?
Ja, jag tror att hon är en drottning.
- Jag hatar drottningar. - Jag kände en stor kraft.
Erfarenheten av många sekel med...
...hunger och sen, ingenting. Nästa minne är Sheppard och Ronon som siktar på mig.
- Så det finns en vålnad här. - Varför valde hon Teyla?
Och varför såg vi inte henne på sensorerna?
- Är hon här, hittar jag henne. - Vi kommer att hitta henne.
Jag vill hjälpa till.
- Jag är ledsen, men innan vi vet... - Självklart, jag förstår.
Dickinson, hur går det med kraftfälten? Jag ser nämligen att de slår av och på.
- Jag behöver jumperns sensorer. - Jag gör vad jag kan, sir.
En dag tänker jag kalla honom dr McCoy.
- Det skulle jag vilja höra. - Nästa gång han kallar mig Grayson...
- Jag känner en Grayson. - Finns det en som heter så?
Ja, en duktig vetenskapsman. Jag är förvånad att McKay inte anställde honom.
- Gjorde du det där? - Jag vet inte.
Men jag tar gärna åt mig äran. Kollar du upp det?
Vad ska vålnaderna ha en gammal borrplattform till?
- Och hur kom den hit? - Det kanske finns ett skepp i närheten!
- Under vatten? - Teylas sinne kan ha lång räckvidd.
- Är de yttre sensorerna igång? - Ja, de fungerar, men de är byggda-
- för att scanna av ytan. - Det spelar ingen roll. Colman!
Kolla plattformens yttre sensorer och se vad du hittar.
- Vad letar vi efter? - Vad som helst.
Hur mår du?
Jag skäms.
- Lägg inte skulden på dig själv. - Jag borde ha varit försiktigare.
En drottning är extremt kraftfullt, det vet du.
Om mina handlingar under hennes kontroll resulterat i att folk skadats...
Om du inte hade gjort vad du gjorde... vem vet vad som skulle kunna hänt.
Nu vet vi i alla fall vad vi har att göra med.
- Jag borde tacka dig, inte lägga skuld. - Jag vill hjälpa till att hitta henne.
- Teyla... - Det är ingen fara...
Såvida du inte misstänker att jag fortfarande är under hennes kontroll.
Skulle jag vara ensam med dig om jag trodde det?
Men du tror jag är sårbar för henne.
Jag tror det är bäst att hålla dig borta från henne.
Jag förstår inte riktigt den här förmågan du har att länka dig med vålnaderna-
- även om det finns en möjlighet att... - Hon kunde kontrollera mig för att-
-jag öppnade mig för henne.
Väljer jag att göra det igen, kommer jag vara redo.
- Jag vet att du vill hjälpa till. - Det vill jag.
Du kan hjälpa till genom att låta Ronon och Sheppard hitta henne.
Som du vill.
Det var på tiden, jag trodde du hade gått vilse.
Lyckades du att...
Överste Sheppard! Om ni kan höra mig... snälla!
- Hjälp mig! - Vem pratar jag med?
Vad är din position?
McKay, saknar du någon?
Jag skickade precis två killar till jumpern.
Jag tror de har problem. Kan du sänka kraftfälten?
Vi jobbar på det.
Vålnadens närvaro är starkare nu. Hon är ombord, du måste varna dem.
Överste Sheppard, Teyla är övertygad att vålnaden är ombord på stationen.
Uppfattat. Ronon, jag tar mig till jumpern, möt mig där.
Jag är på väg.
Sheppard! Hjälp mig!
McKay!
- Ja, ja, ja, nästan klar. - Jag kan bara göra en sak i taget.
Jumperns sensorer borde kunna lokalisera dem.
Graydon?
Graydon är död. Uppäten.
- Hur är det med Dickenson? - Jag har inte hittat honom än.
Då ska vi se om vi kan hitta honom med...
Sheppard? Sheppard, kom.
Du är Sheppard, han som kan flyga det här skeppet.
Du ska ta mig till ytan. Knäböj.
Sheppard, det här är McKay, har du hittat något än? Hör du mig?
Är det något fel?
Du ska flyga mig till stjärnporten och ta mig tillbaka till mitt folk.
Sheppard, det här är McKay, svara. Sheppard, kom.
Jag är här.
Vi var tvungna att sätta upp kraftfält, för sektionen du var i översvämmades.
- Jag märkte det! - Vattnet kastade dig i säkerhet.
Ronon.
- Jag missade. - Jag märkte det.
Alla andra är inräknade. Har du sett Dickenson?
McKay, vänta lite.
Jag har ingen aning om vad som hände, men vi är avskurna från jumpern.
- Den här gången missar jag inte. - Vänta!
Varför?
Vi har förlorat jumpern, och kommunikationen med Atlantis.
Hon kanske kan hjälpa oss härifrån.
Välkommen tillbaka. Jag hoppas du har det bekvämt?
Du känner dig groggy för att vi trycker i dig bedövningsmedel.
Som försiktighetsåtgärd. Sen har vi andra försiktighetsåtgärder...
Du ska berätta allt vi vill veta.
- I utbyte för...? - Det här är ingen förhandling.
- Det håller jag inte med om. - Låt mig få avsluta det här.
Hur kom du ombord på den här stationen?
Finns det fler av er?
- Ni kommer alla att dö. - Jaså?
Kan du förklara lite mer detaljerat?
Vi borde kunna hålla kraftfälten uppe till Atlantis skickat en räddningsjumper-
- men kommunikationen är fortfarande nere. - Jag skulle ha lyssnat på Teyla-
- då hade det här aldrig hänt. - Det var inte ditt fel.
- Det var jag som skickade dem. - Enligt sensorerna fanns det ingen här.
Vålnaden kom hit efter vi scannade.
Du bad mig använda de yttre sensorerna och jag hittade något.
Vi märkte inte den på vägen ner, för den avger väldigt lite E.M.
Kan ni komma hit, jag har fått reda på lite mer.
- En kryssare. - Den är nästan helt täckt i slam.
- Det har legat där en väldigt lång tid. - Ja, en väldigt lång...
Det förklarar inte hur hon kom hit.
- Hon kanske simmade. - Nej, nej. Trycket är...
...Dödligt för människor, men hon är ingen människa.
Ja, med deras förmåga att självläka...
- Finns det fler ombord? - Det vet vi inte.
Vår fånge säger inget annat än; "Ni kommer alla att dö".
Vilket kan vara ett tomt hot.
- Då vet ni inte med andra ord? - Hon sa det rätt självsäkert.
- Det finns ett sätt att ta reda på det. - Vi har redan provat det en gång.
Vad stoppar henne från att ta kontrollen över dig igen?
Hon är tungt drogad. Och den här gången vet jag vad jag har att göra med.
Du.
Första gången blev jag tagen på sängen. Det kommer inte att hända igen.
- Det spelar ingen roll. - Vi tror att det gör det.
Ert öde är förutbestämt.
Om du har minsta misstanke att jag inte är mig själv-
- tveka inte att använda den där. - Det ska jag inte.
Jag ser henne...
-hon ledde första attackvågen i kriget mot Atlantis.
Drottning av en stor allians.
Hennes skepp skadades i slaget.
Det kraschade i havet.
Hon åt besättningen för att överleva. För djupt för att kunna simma till ytan...
...och vaknade varje årtusende...
...för att vänta på räddningen som aldrig kom...
...tills hon en dag var ensam.
Hon kände vår närvaro när vi dök.
Hon kände... mig...
Hon såg oss som en möjlighet att bli fri från sitt fängelse.
Vattnet var... krossande...
-men hon var beslutsam. Äntligen, efter alla dessa år, ett skepp!
Men hon hade inte genen att flyga det.
Så hon använde Dickenson för att kalla på mig.
- Teyla? - Ni kommer att dö allihop.
- Det låter inte som Teyla. - Ni kommer att dö allihop.
- Teyla, vakna! - Vänta!
Hon har aktiverat självförstörelseanordningen på kryssaren.
Den kommer att detonera om två timmar.
Så... det var inte bara ett tomt hot.
- Hur mår Teyla? - Hon vilar. Det tog hårt på henne.
De uråldriga valde platsen för att planetens yta var tunn här-
-vilket gjorde att de kunde borra rätt ner i magman för att maximera kraften.
Det innebär att det finns massor av energi under den här stationen.
Var det nyheten? Att stationen fungerar precis som det ska?
Nej, nej, nyheten är att om något exploderar på en så tunn skorpa...
...Kommer all termisk energi under oss att släppas loss.
Med andra ord, dåliga nyheter.
Explosionen kommer att fördubblas tusenfalt. Vi pratar katastrof.
- Det är inte bara vi som blir påverkade. - Nej, Atlantis också.
- Den ligger väl inom sprängradien. - Kan vi inte varna dem?
- De kommer inte att märka något. - Men då desarmerar vi den.
- Ja, men vi måste komma dit. - Hur ska vi göra det utan jumpern?
De skickar ett räddningsteam när som helst.
- Även om de åkt, är det för sent. - Nej, de kommer inte att hinna.
Hur långt är det till kryssaren?
- Mindre än en kilometer. - Simmade hon hela vägen?!
- Vad är hon?! - En formidabel fiende.
Jag har en idé.
Jag hittade de här när vi kom hit. De användes till att reparera stationen.
Du borde kunna ta dig till kryssaren i den där.
- Du menar vi? - Ja, självklart, vi.
- Det måste varit här hon kom in. - Förmodligen.
Okej, på med dräkterna.
Visst.
- Du andas för tungt. - Förlåt att jag är medveten om-
-hur stort trycket är på den den här dräkten just nu.
Se det som en promenad på stranden... som är på väg att explodera.
- Skulle det där vara lugnande?! - Nej, men gå snabbare. Tiden går.
- Det här är Weir, hur nära är ni? - Vi är nästan där, men...
-tiden håller på att rinna ut. Teyla kanske måste köra en "Kreskin" igen.
Jag vill helst inte, det är för farligt för henne.
- Det är exploderande magma också. - Jag går så fort jag kan.
Hur desarmerar vi den?
Du kommer inte att överleva explosionen mer än vi.
- Jag kan ordna fram informationen. - Om du vore stark nog-
-hade du redan fått tag i det.
Jag känner hur svag du är.
Vi får väl se vem som är starkast.
Det där tog för lång tid.
Jag hinner inte desarmera den i tid ändå, så vi har inte så bråttom.
Först hittar vi den, sen kan du vara negativ.
Skeppet är förvånansvärt välbevarat. Skadorna på skrovet är minimala.
- Det är nog bara motorn som är trasig. - Tror du att den går att bärga?
Det är nog ingen omöjlighet.
Du skulle ändå bara spränga eller ramma en kupa eller något.
- Tick, tack, tick. - Ditåt.
Teyla?
Du blir svagare.
- Teyla, jag tycker du borde sluta. - Jag tappade koncentrationen.
Och i det momentet hade jag kunnat krossa dig med en enkel tanke.
Nästa gång kanske jag gör det.
- Det kommer inte bli någon nästa gång. - Elizabeth, jag är okej.
Nej, det är du inte. Jag ser vad det här gör med dig, låt McKay göra ett försök.
Där är den.
- Okej? - Vadå?
Jag är rätt säker på att det här är apparaten, och att vi-
- har mindre än en halvtimme kvar. - Stäng av den.
- Vad var det? - Den accepterar inga kommandon.
- Man måste slå en kod först. - Kan du knäcka den?
Ja, grundkoder brukar vara ganska enkla, som siffran 1 eller bokstaven A-
- och för vålnaderna skulle det bli... - Kan du klura ut koden eller inte?
Nej! Inte ens om jag höll på i en miljon år... och vi har...
- ...inte en miljon år på oss. - Elizabeth, är du där?
- Har ni knäckt den? - Negativt.
Får vi inte koden inom 30 minuter.... är vi döda.
- Det här är det enda sättet. - Rodney har en idé.
Det kan gå, men det finns bara ett sätt vi kan får reda på det.
- Hon skulle döda dig nästa gång. - Jag kommer inte låta det hända.
Nej, vi ger dem mer tid.
Ronon! Dr Weir behöver din hjälp i kontrollrummet.
- Hur gör vi med henne? - Jag vaktar fången, skynda dig.
- Är du dum nog att försöka igen? - Jag har inget att förlora.
Du döljer något för mig.
Lyckades ni desarmera den?
Nej, men Rodney tror att vi kan koppla in en naqahdah-generator-
- och flyga kryssaren. - Efter alla de här åren?
Skadorna var små, problemet var motorerna och McKay har fått tillbaka strömmen-
- och jag tror jag kan flyga det härifrån. - Det är ju ett självmordsuppdrag.
Hoppar jag av på fastlandet kanske jag hinner bort från explosionen.
Om jag får henne att ge mig koden behöver du inte riskera något.
Du är inte i form att göra det. Jag är ledsen.
Nåväl... du är i alla fall en jävligt duktig simmare.
- Har ni fått tillbaka kraften? - Den kommer att flyga.
Du ska bli belönad med en snabb död.
Hon dör inte som vi planerade!
Jag trodde du glömt mig!
Jag ville att hon skulle slå av den först. Var glad att hon inte åt dig först.
- Det var därför du inte ville vara bete! - Du var tvungen att vara det-
-för hon hade räknat ut att du skulle flyga skeppet.
- För hon är väl död? - Nu åker vi härifrån.
Hur mår du?
Mycket bättre nu när jag inte känner närvaron av vålnaden längre.
Det var ingen vanlig vålnad, det gick åt många kulor att slå ut henne.
- Jag hade velat vara där. - Han har rätt, att lura en drottning-
-det är ingen lätt bedrift.
När så många liv står på spel, är det ganska enkelt att samla kraft.
Zelenka har äntligen fått upp kommunikationen.
Atlantis har skickat en jumper, den borde vara här om en timme.
- Det var goda nyheter! - Jag längtar att se solen igen.
Men vi är inte klara med det vi kom hit för, vålnaden är borta-
- och vi har massor av forskning kvar. - Ja, det har vi.
Jag är säker på att vi skulle kunna få igång reservkraften inom några dagar.
- Menar han allvar? - Ja, det gör han.
Jag, för min del, tänker vila.
- Samma här. - Ja, jag också.
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot www.undertexter.se